Missä täällä on...
Missä nelosen hoitava lääkäri on? -Yläkerrassa, kirurgien kansliassa.
Nelosen pappa kysyy, että koska se kotiutetaan.
Sillä ois huomenna lapsenlapsen ristiäiset.
Siis se, jolta poistettiin nivelkierukka.
Se joka leikattiin aamulla. -Sitä tulit sitten kysymään.
-Niin, kun se haluais kovasti päästä kotiin.
Että mitä mä sanon sille?
No niin. Sanot sille, että hoitava lääkäri kotiuttaa, ei hoitaja.
Ja ensi kerralla oota sillä puolella, koska tää on kuitenkin...
Iiris, hoitajan elämä on rajallinen.
Nyt mä tiedän: "Et voi tulla rajan taa..."
Rautaa rajalla. -Iiris...
Joo kiitos, Marleena. Irti.
Kirurgit on jumalista seuraavia. -Ei tollasta kestä kukaan.
Opettele kestämään. Maailman laki. Kai oot ennenkin tämmöstä nähnyt?
Eihän tää sun eka duunipaikka oo?
Sanoko se oikeesti, että sen pitää ehtiä ristiäisiin? Miten sulosta!
Mikä sen pennun nimi on? -Ei sitä vielä tiedä.
Ei kun sen kirurgin. -Holopainen. Eikä se ole pahin.
Nimi mieleen. -Joo, kyllä ne sen tänään kotiuttaa.
Mahtavaa, käyn kertomassa sille.
Ei se meille enää uskalla. Holopainen kiusaa vaan uusia.
Miks vaan lääkärit saa kotiuttaa? -Että lääkärit sais päteä.
Traumapoli. Kyllä, apulaisosastonhoitaja Lenita Pakkala.
Selvä.
Ecmolle löytyi sydän. -Oho!
Tarkistatko arvot? -Joo.
Hei, eiks se tänään tule takasin? -Niin, Johanna.
Miten meidän lauma on pärjännyt ilman sen paimennusta?
Johanna on ihana. -Kuka?
Eihän mun tukka ole taas liian epäsiisti?
Traumapoli. Selvä.
Akuutti vatsa tulossa. Pärjäät sä yksin? -Totta kai.
Pese pois toi tuoksu. Kynsilakka ja korut on kans kielletty.
Ei mulla pitäis... -Iiris, maailmassa pitää olla sääntöjä.
Joo, kiitos. -Oh...
On semmonenkin sääntö, että pienet tytöt ei elä pelkällä mehulla.
Ada, syö leipää kunnolla. (Puhelin.)
Nyt tais tulla lähtö. -Johanna Alangon automaattinen vastaaja.
Pitkä aamiainen huipentuu kohta makuuhuoneen puolelle, -
enkä aiokaan palata työelämään.
Anna nyt. No, no...
Johanna Alanko. Moi.
Joo. Totta kai ehdin.
Okei, hyvä. Joo, nähdään. Moi.
Pohjois-Norjaan.
Äiti menee hakemaan sieltä sydäntä.
Ehtiihän sun äiti varmasti? Korvatipat täytyis muistaa.
Sano sun äidille, että antaa laktoositonta maitoa.
Tyyppi menee pelastaan ihmishenkiä ja huolehtii korvatipoista.
(Pehmeää musiikkia.)
Aiemmin perusterve mies, 38 vuotta.
Sairastanut viikon kuumeista angiinaa, lähtenyt silti lenkille.
Tullut päivystykseen rintakipujen ja tajuttomuuskohtausten vuoksi, -
tila romahtanut tunnissa.
Diagnosoitu sydänlihastulehdus.
Arvioitu siirto 16.00. -Jos selviää sinne saakka.
Vaimo tulossa osastolle. Marleena, otatko haltuun sen? -Totta kai.
Ei käy kateeksi sitäkään vaimoa.
Mites Johannes? -Mitäs se. Sitä samaa.
Ai niin...
Sä pääsit! -Joo, kahvitauon ajaksi.
Musta iskä on ollu paljon reippaampi tänään.
En ole huomannut, että se...
Hän.
Isä haluaa, että ihmisistä puhutaan persoonapronomineilla. -Aivan.
Mä kyl uskon, että iskä herää ihan pian.
Rebecca-rakas, Johannes on vihan... vegetatiivisessa tilassa.
Ollut jo kaksi vuotta. -Mutta ihmeitä voi tapahtua.
Kunhan ensin selvitään tästä inhottavasta taudista -
ja päästään takas kotiin.
Vai mitä, iskä?
Hei, tervetuloa töihin. -Kiitos.
Miltäs tuntuu? -Arvaa. Heti ulkomaille. Ehditäänkö tax-freehin?
Niin, mä oon Johanna Alanko.
Hei. -Max Hansson.
Sä oot ollut jollain mammalomalla. Onkohan taidot tallella?
-Älä välitä. On siinä kivatkin puolensa.
Hitlerkin tykkäs kissoista.
85-vuotias nainen, kovat vatsakivut, aristaa palpoidessa.
Tajuissaan mutta kuumeinen, matala verenpaine, huono happisaturaatio.
Annettu morfiinia 2 mg iv:nä. -Ettekö voi antaa sitä lisää?
-Ensin täytyy tutkia. -Ois pitänyt mennä yksityiselle.
Sä oot uusi.
Jarkko. -Iiris.
Hei, Romeo. Alas tulla sieltä, jatketaan hommia.
Miten ambulanssilla voi kestää puoli tuntia tulla? -Julkinen sairaanhoito.
(Vanhus voihkii.) -Oliko oireita aiemmin? -Ei ollut.
Pientä flunssaa viime keväänä.
Äiti on ollut hyvässä kunnossa viime aikoina.
-Akuutti peritoniitti, avataan. -Mitä se tarkottaa?
-Äitinne paksusuoli on puhjennut. Se pitää leikata, muuten hän kuolee.
Onko lääkeaineallergioita?
(Vanhus:) Ei ole.
Aha, no hyvä. Varataan sali punaisella koodilla.
-Mitä se tarkottaa? -Kiireellistä. Otetaan seuraava vapaa.
-Miten kauan siihen menee? -Puolesta tunnista tuntiin.
-Sen piti olla kiireellistä!
-Me ei voida mennä kenenkään kanssa samaan aikaan saliin.
-No, Kaarina... Parhaansa ne yrittää.
Millainen leikkaus se on?
Suolesta leikataan pätkä laparotomiassa...
-Vatsaontelon avausleikkauksessa. -...ja siihen tehdään avanne.
Se tehdään nukutuksessa. -Pääsenkö minä sitten kotiin?
Johonkin laitokseen, vai? -Kyllä sinä siitä toivut.
Minä en halua mitään leikkausta.
Sittenhän te kuolette. -Äiti!
Äidillä on dementia. Ei ymmärrä omaa parastaan.
-Totta kai leikataan. -Ei ole muuta vaihtoehtoa.
Eli milloin sali vapautuu?
No?
Hei, hei. -Hei, hei.
Mua jännittää. Pitkästä aikaa. Eiks teitä jännitä ollenkaan?
No joo. Tää on mulle 30. elinsiirtokeikka tänä vuonna.
-Johanna. -Moi! Pitkästä aikaa!
Ihan sydämestä ottaa, kun sut näkee.
Täällä on Suomen paras sydänkirurgi ja nätein hoitsu.
Nyt kannattaiskin saada sydänkohtaus.
Oltiinko me menossa missikilpailuihin?
-Kiinnittäkää vyöt! Lentoaika 2:20.
-Eli lasketteluonnettomuus Pohjois-Norjassa.
Uhri on 25-vuotias mies.
Donori löi päänsä, sai vakavan aivoruhjeen, -
eikä voida leikkauksella pelastaa.
Muut elimet ok. Siirretty ambulanssilla Tromssan sairaalaan.
Auto odottaa kentällä, siitä on sairaalaan 15 minuutin matka.
Me ei voida kuin odottaa ja toivoa, että Jani jaksaa siihen asti.
Maanantaina me oltiin vielä sohvaa ostamassa. Kaikki oli normaalisti.
Eiks Jani ollut sairauslomalla? -Kolme päivää.
Mutta kun se käy joka ilta lenkillä. Ei sitä pidä pois sieltä mikään.
Nyt yrität vaan ajatella positiivisesti.
Murehtimisella me ei voiteta mitään.
Kauanko hakemisessa kestää?
Sydän voi olla irti ruumiista neljä tuntia.
Eihän siinä... -Ei ne olis muuten lähtenyt hakemaan sitä. Ne ehtii.
Mitä jos ne ei saa sitä kiinni ajoissa? Mitä jos tulee jotain?
Mitä jos Jani hylkii sitä? -Se, että sopiva sydän löytyi, on ihme.
Sun miehelläs on kaikki mahdollisuudet selvitä.
Se on paljon enemmän kuin monella muulla.
Teillä on pieni lapsi ja toinen tulossa.
Sun täytyy pitää huolta lapsesta ja itestäs.
Sä kestät tän kyllä. Se on vaan muutama tunti.
Jos sä vaikka lukisit Janille jotain?
Mistä Jani tykkää?
Se on ammatiltaan opettaja.
Kato nyt. Harmaita jo.
Nytkin se otti ruotsin kokeet mukaan...
Me ajateltiin, että... käydään vaan polilla, -
ja jos joutuu oottamaan, se korjaa muutaman.
-Mites täällä voidaan?
Teillä on aika ohuet suonet. -Mmm.
Ootteko aikasemmin ollu leikkauksessa?
-Paksusuolensyöpä leikattiin toukokuussa 2004 Jorvissa.
Se oli lähettänyt etäispesäkkeen maksaan.
Sytostaattihoidot kesti puoli vuotta. Silloin saatiin kaikki pois.
Toipuminen kesti vuoden. Mitä tämä nyt olis?
-Onhan leikkaus aina iso toimenpide. Lääkäri kertoo sitten tarkemmin.
-Voisitteko te puhua sille? Minun ruumiistanihan tässä on kysymys.
Miksen minä saa päättää siitä itse?
Se on aika iso vastuu.
Ei kenenkään tarvitse ottaa mitään vastuuta.
En minä kuolemaa pelkää.
Minä pelkään, että joudun laitokseen.
Letkuihin, toisten hoidettavaksi. Vaippoihin.
Minä olen saanut elämältä kaiken.
Mulla oli Kalle, ja on lapset.
-Kuka on Kalle? -Se oli mun mies.
Kuoli aikoja sitten.
Minä... haluaisin jo...
Avaa vaan.
Sulla on asiaa. Taas. -Se mummeli ei halua leikkausta.
-Se peritoniitti? -Niin. Mä juttelin sen kanssa.
-Sehän on seniili. -Ihan skarppi se on.
-On kyse vitaali-indikaatiosta, jos tiedät, mitä tarkottaa.
En tiedä, mitä teille opetetaan.
-Elämän säilyttämisen kannalta välttämätöntä.
Mutta mummeli ei halua sitä toipumisaikaa.
-Ei kukaan halua. Mene nyt pitämään sitä kädestä kiinni.
Ja sano, että hän on hyvässä hoidossa. Anna yksi mg Ativania, iv.
Ja jos sulla on jatkossa asiaa, sä voit soittaa tohon puhelimeen.
Petteri Christian Holopainen tässä, terve.
Mulle on tulossa erittäin mielen- kiintonen paksusuolen puhkeama.
Miten mä tekisin sen viillon?
Minne vois valittaa?
Mistä? -Epäoikeudenmukaisuudesta.
Kerropa mulle, kun keksit, missä sellanen paikka on.
Miten sä kestät?
Kaikkeen tottuu.
Onks saksikäsi-Holopainen ollut taas vauhdissa?
85-vee mummo. Peritoniitti. -Sille ei se parantumaton haima riittänyt?
Ihan turha leikkaus sekin. Syöpä oli levinny jo aivoihin asti.
Se pappa olis pitänyt laittaa saattohoitoon saman tien, -
mutta Holopainen halus leikata.
8 tuntia! Ihmisen kidutusta, jos multa kysytään.
Että tervetuloa alalle. Nää kolmoseen.
Jaha, nivustyrä. -Ei päivää ilman.
Arvatkaas, kuka leikkaa? -Anna mä arvaan.
Itse osaston ylilääkäri? -Marjut, Marjut...
Muistaakohan se tällä kertaa instrumenttien nimet?
(Marjut:) Että nää läskit haisee.
Pitäis saada haisevan työn lisä.
(Nauraa itse.)
Kyllä sitä ollaan nyt kainoja. Läski mikä läski.
Ei helvetti. Oliks se nukutus vai puudutus?
-Puudutus! (Marjut kröhäisee.)
Dormikumia.
(Mieshoitaja:) Meni.
No niin, nyt hän ei muista mitään, mitä on tapahtunut puoleen tuntiin.
Kiitos.
Jaa, siellä on tänään tortilloita.
Saas nähdä, minkälaista guacamolea tällä kertaa.
(Piipitys tihenee.)
Katotaas labrat.
Marleena teholta.
Myokardiitin kreatiniini on nousussa ja diureesi on loppunu. Selvä.
Se kuolee, niinkö?
Eihän se kuole?
Virtsantulo on loppunut ja näyttäs siltä, että munuaiset pettävät.
Miten mä... Miten ne ruotsin kokeet?
Jani sanoi, että ne täytyy palauttaa maanantaina, muuten ne ei saa...
Miten mä selitän sen oppilaille, jos se kuolee?
Miten terveelle ihmiselle voi yhtäkkiä tulla...?
Eihän se ole mahdollista. (Kone hälyttää taas.)
Mites hän? -Äiti hakee Iidan kohta.
Mä en ole valmis vielä menettää...
Meidän piti rakentaa talo. Jani halus itse.
Tota...
Kuulutteko te kirkkoon? -Kuulun.
Nyt vois olla hyvä hetki rukoilla. -Onks tilanne niin...?
Jani ei sellasista perusta. "Oopiumia kansalle"...
Joo, en mä itekään silleen...
Vois vaan olla hyvä, jos olis jotain, mikä lohduttais.
Tai auttais jaksamaan.
Älä jätä meitä vielä!
Iida on vielä niin pieni. Me tarvitaan...
Isä meidän, joka olet maailmassa...
Enhän mä edes osaa sitä enää.
Entä ne ruotsin kokeet?
Niin just...
Ehkä mä voisin korjata ne Janin puolesta.
Kiitos, sä oot tosi hyvä hoitaja.
Ah!
Sternum-saha. -Hvordan går det?
Levitin.
(Norjaa:)
En cykel ligger bakom huset. Socken finns under bordet.
Nostetaan adrenaliininopeutta kolmeenkymppiin.
(Max:) Mis sie tarvit hyvää pumppuu, täs siul on sellanen.
-Nyt tää beibi pääsee uuteen kotiin. (Max:) -Akkurat!
-Kylmäiskemia-aika alkoi 13.10.
Irrotettu?
Ehtiikö se varmasti tänne?
Ehtii. Me voidaan alkaa valmistella siirtoa saliin.
Kuulitko, se sydän on matkalla. Etkä saatana kuole ennen sitä!
Nyt on hyvä asenne.
Koska oot syönyt? -Mä en...
Nyt lähdet syömään, muuten makaat ite kohta vieressä.
Tää menee hyvin nyt!
(Holopainen:) Anteeks, ihan vaan mielenkiinnosta, -
kun harvoin näin akuuttia myokardiittia...
Selvä.
(Vaimo nyyhkyttää.)
Ihan oikein sille. -Se vaan pelkää, että sen takki kastuu.
Eiks niillä ole mitään käytöskoulutusta?
Aletaas valmistella myokardiittia siirtokuntoon.
Syö.
Kuka oli se... luovuttaja? -Sitä me ei voida kertoa.
Eikä se tieto edes tule meille.
Saako edes Jani tietää? -Ei.
Koita syödä nyt.
Sulla on ihana tyttö. Iidako se oli?
Onko sulla lapsia? -Ei.
Siirtotiimi ykkössaliin, valmiina sydämensiirtoon. -Vielä.
Sitten mennään.
Tässä on parempi odotella. -Tiedätkö, mitä mä mietin?
Miten sairasta on toivoa toisen ihmisen kuolemaa.
Toivoa, että jossain kuolis joku, jolla on sama veriryhmä kun Janilla.
Joku ihan terve, jolle yhtäkkiä vaan kävis jotain.
Miten ihminen voi toivoa sellasta?
Ei siinä ole mitään pahaa, että toivoo.
Entä jos mun toiveeni aiheutti sen kuoleman?
Ei sellasta voi kukaan aiheuttaa.
Tällä miehellä on elämä edessä. Avataan.
Sitten mennään.
(Viulukonsertto alkaa soida.)
(Yskimistä.)
Ollaan Suomen puolella jo.
(Apupilotti ähkii.)
(Max:) Mitä helvettiä? Mikä tuli?
Suonipuristin 16 senttiä.
Selvä, rinta on auki ja valmiina siirtoon.
Sitten vaan odotellaan uutta sydäntä rintaan.
Se valitti rintakipua.
-Heikot äänet. -Pulssi katoaa.
Ei helvetti. -Mitä tapahtuu?
Jussi, mikä tilanne? -Jussi ei nyt vastaa.
Mitä tehdään?
-Ei kuulu hengitysäänet. -Miks helvetissä just nyt?
-Paineenvaihtelu. Missä on lähin sairaala? -Oulussa.
-Me ei ehditä Helsinkiin, jos laskeudutaan. -Sitten tää on ruumis.
Verenpaine on varmaan alle 80. -Ota puhelu.
Laskeudutaan Ouluun! -Tilaa ambulanssi vastaan.
-Selvä. -Mä soitan Helsinkiin.
Nytkö te jo laskeudutte?
Vastaanottajalla on jo rinta auki.
Ette te ehdi, jos laskeudutte Ouluun.
Ettekö te voi tehdä mitään?
Ne kysyy, eikö me voida tehdä mitään?
-Tapahtuko Tromssassa jotain? -Juotiin kahvit, syötiin voileivät.
Se sydän on kohta entinen. Ommellaanko me rinta takas kiinni?
Pitäs saada tietoa, mitä tapahtuu.
Mitä me voidaan tehdä?
Se ei halannut mua kunnolla aamulla. Nyt se varoi.
No voi raukkaa, ihan totta? -Mitä Jussi on tehnyt aamulla, eilen?
Se pelaa lätkää viikonloppusin. -Hei, mä tarvitsen vastauksen.
-Täällä on kunnon mustelma. Kiekko osunut.
Jänniteilmarinta, tyypillinen pitkillä nuorilla miehillä.
Kylkiluu on puhkaissut keuhkon. Älä sano saliin vielä mitään. -Okei.
Oota hetki vielä.
Rinta alkaa painamaan jo sydäntä. -Max, mitä me tehdään?
Muutetaan tavalliseksi ilmarinnaksi. Se ei ole hengenvaarallinen.
-Ei me voida ottaa sellasta riskiä. Sanon, että laskeudutaan Ouluun.
Jussi, herää! Annatko luvan leikata sut täällä koneessa?
Silloin ehdittäis Helsinkiin sydämen kanssa.
Annatko luvan? -Joo...
Lupa tuli. -Kaikki välineet on ruumassa. Mitä täällä on?
Onko tässä kaikki ensiaputarvikkeet?
Ei me tällaseen osattu varautua. -Ei täällä oo mitään käytettävää.
Hei, tässä.
Näilläkö meinasit? -Näytä paremmat.
Oota, täällä kokeillaan jotain.
Mitään puhdistavaa? -Ei ehdi. Pidä kiinni.
Laita se pilli. Se on hyvä.
Paina sisään. Paina vaan.
Nyt se on siellä.
Hengitysäänet palaa.
Pulssi palaa. Unohdetaan se Oulu!
Mitä mä sanon Helsinkiin? -Sano, että ollaan tulossa sydämen kanssa.
Haloo?
Just, joo.
Koittakaa nyt päästä ehjänä alas sieltä.
Pitäskö soittaa lehdistö vastaan kentälle?
Oliks sulla sitä kipulääkettä? -Joo.
Sä vielä väität ollees jossain äitiyslomalla viimesen vuoden?
Saatko nielastua? -Mmm.
Moi. -Moi.
-Jokos sä vaihdat alaa? -Pitäskö mun?
Sä oot paljon parempi kuin mä alussa.
Oisit nähnyt yhden äidin ilmeen, kun sanoin:
"Ei hätää, lastanne valmistellaan eutanasiaan..."
Piti sanoa "anestesiaan".
Onks tää sun eka sairaala? -Joo, valmistuin viime keväänä.
Perehdytys menossa. -Okei, mitä sä ennen tätä teit?
No, kauan sulla on perehdytystä jäljellä?
-Muutama viikko. Jos mä en sössi ennen sitä. Sori.
Miten sä voit ehdottaa tollasta? Kyse on meidän äidistä.
Sä oot joku harjottelija. "Iiris Ketola." Nimi mieleen.
Se on hänen oma tahtonsa. -Mitä sinä siitä tiedät?
Kuvitelkaa ittenne samaan tilanteeseen.
-Mä kuvittelen, että sä ylität toimivaltas.
-Me tehdään susta ilmotus.
Mulle on aivan saatanan sama, mitä te teette. Kyse on äidistänne.
Tehkää ilmotus siitä, että sanoitte häntä dementikoksi.
Te ette edes halua kuulla, mitä sanottavaa hänellä on, -
koska te ette kunnioita häntä paskan vertaa.
Pidetään äiti hengissä väkisin, koska me halutaan niin.
Ja koska me ollaan nuoria, niin meitä tässä kuunnellaan.
Tehkää vaan se ilmotus.
(Lapsi:) Mitä mummille nyt tapahtuu?
Aikaa on 48 minuuttia. -Mennään.
Terve mies, äkillinen hengenahdistus ja rannepulssi alko heikentyä.
Pääteltiin, että se on tensio- pneumothorax ja dreneerattiin se.
Tajunta ja pulssi palautui ja kaveri pärjäs tänne lisähapella.
-Te siis laukaisitte jänniteilmarinnan tuolla? -Mmm.
-Siis pelkällä mehupillillä? -No oli meillä kynsiviilakin.
-No eihän siinä mitään sitten.
Varo päätä.
Kultaa ja kunniaa.
Tiikeri valepuvussa. -Pääsinpähän näyttämään.
Oli se aikamoinen sattuma.
Kai sä ymmärsit, että mä järjestin sen?
Että mä nään, mikä oot naisias.
Lähtisit sä lasilliselle? -Niinku jonkinlainen debriefing?
Kai tää pitäis purkaa. -Taitaa perhe odottaa kotona.
Unohda se perhe. Perustetaan "leikkaa millä ja missä vaan" -tiimi.
"Lentävät lääkärit." -Tai tiikerit.
Nähdään. -Nähdään.
(Pehmeää musiikkia.)
(Rajumpaa rokkia.)
Eiks sen pitäis jo olla täällä?
Terve ja tuore yksilö. 16.43.
-Yli 27 minuuttia jäljellä. -Se riittää.
-Nosta adrenaliini-infuusiota kympillä ja anna 5 000 hepariinia.
Kunnossa näyttäisi olevan.
Hei, kulta! Miten on mennyt? Miten päivä sujui mummin kanssa?
Onks maailma nyt pelastettu? -Tietäsit vaan. Oota kun riisun takin.
Oi, sä oot laittanut ruokaa! Ihanaa, kiitos.
Et ikinä arvaa, mitä tapahtu.
Tultiin toisiin ajatuksiin. -Että jos ei kuitenkaan leikattais.
-Ei leikattais? -Mietittiin Iiris Ketolan kanssa...
-Hänkin oli sitä mieltä. -Jaaha?
Ne oli ihan, että me ois tehty ihme.
En ihmeestä puhuis. Vaikka onhan se...
Se hetki kun odotettiin, että jotain tapahtuis.
Pilli ois voinut mennä sivuun. Ei sillä ollut edes pulssia.
Onkohan se Max katellut liikaa telkkaria.
Maailma on kuulemma menettänyt mussa hyvän ensiapulääkärin.
Lääkärin? -Mmm.
No mitä?
Ei mitään. Eiku, mä vaan...
Et sä usko, että mä pärjäisin lääkärinä? -Totta kai uskon.
No minkä alan lääkäri susta sitten tulis? -En tiedä.
Varmaan joku urologi.
Ajattele, jos me oltais laskeuduttu Ouluun. Jos me ei oltais...
Otat sä lisää? -Ei kiitos.
Voitasko kattoa ens viikon aikatauluja?
Mun pitää mennä keskiviikkona puoli kahdeksaan.
Voisit sä ottaa sen aamun ennen hoitajaa?
Mistä toi rohkeus tulee?
Sä oisit toiminut samoin.
En sun iässäs.
Mä oisin ollut omaisten puolella.
Luopuminen on kamalaa.
Ei sitä välttämättä pidä itsekkyytenä. Sitä voi pitää myös rakkautena.
Rakkautta on niin monenlaista.
Money
Get away
Get a good job with good pay and you're okay
Money
Toivoin, että oisit ollut tällä kertaa pyyteettömästi liikkeellä.
-Et sä mitään toivonut.
Mitäs sä haluisit tänään?
-Sä riität.
Saumat on valmiit. Mikä on lämpötila? -32.
-Avataan aortta.
Värisee. Defibrilloidaan, 10 joulea.
Valmis. -Irti.
20 joulea.
Valmis. -Irti.
No niin, oikein kaunis sinusrytmi.
Marleena, voitko briiffata vaimon? (Marjut:) -Mä voin mennä.
Tavallaan se on ylilääkärin... -Marleena hoitaa. Se tuntee vaimon.
Lääkäri on... Oho. No...
Lääkäri antaa sulle huomenna kaikki tiedot, -
mutta nyt näyttää tosi hyvältä.
Kun aletaan herätellä Jania, saat olla vieressä.
Eikä sillä ole mitään...? -Ei. Kaikki meni tosi hyvin.
Jos Jani ei olis niin hyvässä kunnossa...
(Nyyhkyttää.)
Kaikkea hyvää sulle.
Kaikkea hyvää.
(Monitori piippaa.)
Nytkö?
Eihän äidillä oo kipuja? -Ei.
(Sulkee monitorin.)
Minne mummi menee?
Se menee Kalle-ukin luo.
(Tuhinaa.)
Ei... Konsta...
Joo.
Mitä sä täällä teet?
Enks mä voi tulla sisään?
Jutellaan. -Meidän juttelemiset on juteltu.
Hei, hei... Mun on ollu sua ikävä.
Mä oon ollu idiootti.
Et sä oo idiootti.
Anna ees yks mahollisuus näyttää... -Sä sait niitä viis tai kymmenen.
Mä oon miettiny. Tehdään se lapsi. -Hyvää yötä.
Mitä sä vielä täällä? -En saanut unta.
Otat sä jotain? Triptyliä, Tenoxia?
Ei, ei kiitos. Kyl mä tuun.
Sähän pärjäät täällä hetken yksin?
Moi! -Vähän ehti tulla jo äitiä ikävä.
Me ollaan syöty ja pesty hampaat, mutta iltasatu jätettiin sulle.
-Se on hyvä. Äiti tuli niin nopeesti kuin pääsi.
Oliks sulla kiva päivä? -Joo.
-Tossa. Kiitos, mä en selviäis ilman sua.
Tuliks sulla äitiä ikävä?
(Kuorsausta.)
Johannes, joko sä oisit valmis lähtemään?
Vaikka etpä sä paljon ole lähdöistäsi ilmoitellut.
(Puhelin.)
Lenita.
Ja trianssi on tehty lanssissa?
Selvä, mä tuun.
Tekstit: Teija Kontio Yle